EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
- Hvad var det? - J2 er ikke...
Jeg har mistet kontakt med Robinson-familien.
- Intet? - Ikke på radaren.
Vent. Kontakt. Position nul-seks-nul.
Mulig forbindelse.
Hvad er det?
SYV MÅNEDER SENERE
Klar?
Det nye kaliumforhold virker vist.
I den grad.
- Tror du, det virker? - Det er forsøget værd.
Vågn op.
Mor! Kom herop!
Vent et øjeblik.
I er både onde og tarvelige.
Kan du påvirke dem?
Jeg vil ikke misbruge min magt.
Er det dit tophemmelige projekt?
Det var nemmere at skaffe et træ i Glendale.
Det er lysmos fra kysten.
Se. Det minder mig om, du ved hvem.
Måske en smule.
- Glædelig jul! - Du ser anderledes ud.
- Han var i bad. - Jeg vil dufte godt for Julemanden.
- Er det gavetid? - Ja!
Mig først! Det her er min allersidste whisky.
Den er til dig. I et nødstilfælde.
Det har vi ikke fået længe. Skal vi vente?
Nej.
Glædelig jul.
Tak, far!
- Gavetid! - Sådan!
Kom nu.
Du må lære at køre.
Jeg kunne ikke pakke Chariot-vognen ind.
- Sådan! - Tak, far.
Du behøver hverken nøgler, køretimer eller tilladelse.
De her er til Penny.
- Hvordan det, hvis alle end Penny får én? - Værsgo.
- Har hun skrevet den? - Tak.
Det er Pennys erindringer om vores oplevelse.
Den er god, så jeg udgav den.
Mener du det?
Den kaldes Lost in Space.
God titel.
"Vores Jupiter susede igennem atmosfæren 25 gange hurtigere end lydens hastighed.
Vi var ved at styrte...
...men for mig var det ikke den skræmmende del.
Det skete længe før, noget gik galt.
Da vi glad sejlede mod Alpha Centauri.
For tanken om rummet har skræmt mig, så længe jeg kan huske."
- Er det sandt? - Afbryd ikke.
"Jeg har altid opfattet rummet som mørkere end mørkt, koldere end koldt
og værst af alt... tomt.
Det mest ensomme sted.
Min mor mener ikke, at rummet er tomt.
At det er fyldt med mørkt stof, vi ikke kan se.
Jeg er ikke forsker som hende.
Jeg tror ikke på ting, bare fordi de får ligningerne til at gå op.
Jeg må selv lære det.
Og der begynder problemerne. Men jeg går for hurtigt frem.
Denne historie handler om opdagelse.
Men ikke af nye verdener.
Den handler om at opdage indholdet af de tomme steder.
Nogle gange er det min families usynlige kraft...
...der trækker i mig, selv når jeg ikke kan se dem.
Det minder mig om...
...at jeg ikke er alene.
Og nogle gange er det grusomme monstre, der vil flå dit ansigt af."
Under Første Verdenskrig var der en jul,
hvor franskmændene og tyskerne indgik våbenhvile
og kom ud af skyttegravene for at fejre den sammen.
Fred på jord.
Ikke?
Vi er ikke på Jorden.
Jeg ville bare ønske alle glædelig jul.
Det har du gjort.
Er det brudalarmen?
Jeg tjekker det.
Hvad er status?
Stadig i det grønne.
Men vindene skifter.
Regntiden kommer endelig.
Metanregn.
Når vinden blæser fra havet, rammes vi af færre sten.
Det er ironisk, at vi strandede på sidste planet, fordi vi manglede brændstof,
og her har vi masser, men ingenting at bruge den til.
- Jeg tror ikke på ironi. - Hvilket er ironisk.
Will, er du klar?
Slap af i skuldrene. Afslappede arme giver kontrol.
Træd kun på bremsen, hvis du vil stoppe.
Gas lidt op.
Gas?
Det sagde man, da jeg var ung.
Det betyder højere fart.
Hvorfor gjorde du det?
Du behøver ikke se på farten.
Du skal bare fornemme maskinen.
Fornemme maskinen.
Sådan her?
Du gør det godt.
- Vi kører om kap. - Penny.
Rolig nu. Han vil ikke ramme noget.
Der er ikke noget, han kan ramme.
Din bror er en mand efter mit hjerte.
Forsigtighed er ikke nok værdsat i denne familie.
Tid til at bære skraldet ud.
Vær nu mild.
Men husk nu: Vi har ikke andre.
De leverer knap nok strøm til dragterne og iltsystemet.
Hvor mange vil det kræve, før vi har nok strøm til at lette?
Jupiters opsendelsessystem kræver 200 kW, så spørg din mor.
Hun leder nok stadig efter en vej væk.
Det håber jeg.
Hvordan gik timen?
Jeg lærer maskinen at kende.
Nu går det løs.
Hvad får jeg af dig i julegave?
Det får jeg hver dag.
Du er selv ude om det.
Tænk, din mor overlader dig en så vigtig opgave som at se efter mig.
Ja, så vigtigt som at vaske gulv og rense kulstoffælderne.
Du er virkelig undervurderet. Det virker ikke fair.
Ny lap?
Har den noget med alarmen at gøre?
Jeg må vide, hvor sikker jeg er.
Så sikker, som du var i går.
Nu sker det.
Lige til tiden.
På klokkeslættet hver 23. dag.
Hvordan er det muligt?
Der er et fjernt sted i Venezuela, hvor det lyner præcis samme tid og sted
265 dage om året, og ingen kan forklare hvorfor.
De kalder det Catatumbo-lyn. Det har vejledt sømænd i århundrede.
Hvis man har skyer og sol, eller to sole, der kan varme dem op...
...vil der opstå lyn.
Det gælder hvor som helst.
Må jeg få en chip?
Du forstår gåden.
- Du regner den ud. - Men sagen er...
Det svære ved gåder er, at...
- Vent. - Hvad ville du sige?
- Gør det bare. - I dit tempo.
- Det var en god dag. - Ja, det var.
Jeg har tænkt...
Lynene.
Vi kan genoplade batterierne og starte Jupiter.
Vi kan forlade planeten.
Det kræver, at vi flyver hen til stormene.
Vi behøver ikke at flyve.
Vanvittigt!
Folk har brugt teknologien i tusindvis af år.
- Hvorfor nævner du det nu? - Vindene skifter.
Det giver os en mulighed.
Griber vi den ikke, må vi vente et helt år.
Du taler om tingesten i garagen.
Den tingest i garagen fik os halvvejs gennem universet.
Kun sådan når vi Alpha Centauri.
Opgav du det ikke?
Man kan bruge et værktøj uden at forstå det.
Robottens motor er inaktiv, den sover.
Og sidst, den virkede, var vi i rummet. Vi må skabe de samme betingelser.
Og hvis det stadig ikke går?
Der er fire andre planeter i systemet. Måske er en af dem bedre.
Jeg risikerer ikke vores børns liv, fordi det måske bliver bedre.
Det kan altid blive bedre,
men nogle gange må man værdsætte, hvad man har.
Vores børn møder aldrig nogen nye her.
Ingen venner at tale med,
der kan udfordre dem og forstå dem.
De forelsker sig aldrig her eller får deres egne familier.
De får aldrig, hvad vi har.
Vi må rejse.
Vi må prøve.
Undskyld. Det er for farligt.
Det er for farligt.
Vi taler om det igen om et år.
Nej.
Hvad sker der?
- Mor? - Mor?
- Far?
- John? - Far?
Hent min hjelm.
- Kom nu! - Kom så!
- John, kom vær derfra! - Far!
Far! Kom nu!
Far!
- Penny, hjælp! - Kom så!
Far, kom nu!
Far!
- Væk med dig! Luk den bag mig! - Du skubber!
Tilbage!
Kom. Vi skal af sted.
- Rejs dig. - Far!
Kom nu! Tilbage!
Hold ud. Kom så.
Far?
Klarer han sig?
Da lappen gav efter, slap atmosfæren igennem skarp som en kniv.
Hvordan fikser vi det?
Det bliver svært.
Vi rejser.
Gør vi?
Kan vi det?
Fortæl dem planen.
Hvilken plan?
Jeg har den.
Kom. Skub til!
Har du den?
Hvor er den?
- Har du set Jupiters manual? - Hvad vil du vide?
Dette er Will Robinson fra den 24. kolonistgruppe.
Jeg optager dette, fordi det virker til,
at vi er de første mennesker, der vil gøre et rumskib til en sejlbåd.
Jeg prøver!
Giv mig et øjeblik.
Jeg har den.
Jeg har den. Nu. Pas på!
Er det fint?
Efter historiske standarder er det en nem rejse.
Jeg vil opnå en fart på fire til fem knob.
Med hundrede nautiske mil om dagen vil turen tage to dage.
Så genoplader vi skibets batteri med kæmpe lyn.
Vi skal frem først.
Det er ligeud. Vi skal undgå øgruppen her
med en meget klippefyldt kystlinje.
- Hvor klippefyldt? - Rammer vi den, synker vi.
Derfor må vi undgå den.
Monsunvindene skifter jo dagligt. Skubber de os ikke mod klipperne?
Når vindene skifter, jo. Men vi når frem, før det sker.
Og din far har heldigvis tilbragt halvdelen af sit liv på både,
og han er en erfaren kaptajn.
Vi har blot været en familie i noget tid nu.
Vi skal lære at være en besætning igen.
I morgen bliver en stor dag. Lad os hvile os.
Øver du knob med handsker på?
Jeg forbereder mig bare.
Får vi robotmotoren i gang,
kan vi rejse hvor som helst, ikke?
Den bør få os direkte til kolonien på Alpha Centauri.
Jeg rejser ikke uden ham.
Hvor skal vi lede efter robotten?
Han har jo ikke efterladt et kort eller brødkrummer, du kan følge.
Jo, måske.
Men ikke på denne lille strand.
Måske er de derude.
Hvorfor skrev hun mere om dig end mig?
Så er det nok. Det er fars særlige juice. Du er for ung...
Du stillede mig i godt lys.
Kunstnerisk frihed.
Jeg har ikke haft en skriveværdig oplevelse længe.
Vi du så gerne af sted?
Jeg har arbejdet hele mit liv
for en mulighed til at gøre noget af vigtighed.
Det er det ikke at dyrke den perfekte majskolbe.
Jeg ville være blevet.
At ville blive er ikke som at være bange for at rejse.
Jeg vil ikke igennem alt det igen.
Jeg vil ikke tænke på, om nogen skal redde mit liv eller omvendt.
Alt skal bare være normalt.
Normalt findes derude.
Vi skal bare finde det.
Jeg lader dig ikke klokke i noget...
Jeg tror, far læste det hele på én gang.
Er det mors eksemplar?
Ja, hun får det nok læst.
Hvor skal vi hen?
Kom nu.
Jeg er selv en dygtig sømand.
Det skal jeg huske.
Okay, familien Robinson. Hold godt fast.
Sidste chance. Vil hun nu flyde?
Hun skal nok flyde.
Ankeret op.
Kom så!
Alle mand på jeres pladser.
Vi sejler i modvind uden et ror,
så I skal hejse og sænke faldene, så vi følger ruten.
Fald?
Tov. De hejser og sænker sejlene.
Så er fald et flot ord for tov? Forstået.
Begynder skibet at styre til bagbord, må du sænke styrbordsfaldet eller omvendt.
Hejs faldene!
Respekt, Maureen.
Turen krævede en million detaljer for at blive vellykket,
og du har tænkt på næsten alt.
- Næsten? - Næsten.
Hvad er det flotte ord for det, vi gør nu?
At sejle.
Vi holder en god fart.
Du må indrømme, at det er ret fedt.
Penny?
Jeg gider ikke lige nu.
Tag en øreprop i ét øre.
Hvad?
Tag en øreprop i ét øre.
Det virker altid for mig.
Jeg brækker mig ikke ud af øret.
Det hjælper på transportsyge.
Hvad har du at miste? Du har jo mistet din frokost.
ELEKTRISK STORM
Kan vi øge farten med et par knob?
Hvorfor?
Det barometriske tryk falder.
Jeg tror, en monsun udvikler sig.
Er det den elektriske storm, vi er på vej mod?
Nej. Noget andet. Noget, vi ikke vil lægge os ud med.
Jeg giver dig et par knob.
Så klarer vi os.
Kun i det 19. århundrede gisnede man om vejret
med et termometer, en vindmåler og en tryklæser.
En tomat?
Helt perfekt.
Har du det bedre?
Ja. Dr. Smith viste mig øreprop-tricket, og det virkede.
Lyt ikke til hende. Du ved bedre end det.
Lad hende ikke påvirke dig.
Så ville jeg stadig brække mig.
Brug mindre tid sammen med hende.
DOSTOJEVSKIJ FORBRYDELSE OG STRAF
Det er ikke i planen.
Bønnerne er klamme, men alt andet er godt.
Tak.
Tak for tippet.
Stop skibet!
Hvorfor?
Sig til din far, at han skal hejse sejlene!
Han skal stoppe os!
Jøsses.
- Er alle okay? - Ja.
Hvad fanden ramte vi?
Vi kendte faren.
Sidder vi så fast her?
Ja, lige nu.
Vi var heldige.
Skroget er vist intakt, men lad os aldrig ramme noget igen.
Trykket er faldet meget.
Ved I, hvad det betyder?
- Monsunen kommer. - Det kunne du bare have sagt.
Hvis vi stadig er her, når monsunen rammer,
bliver skibet totalskadet.
Måske ikke "total", men lidt.
- Jeg løser det. - Venner...
Vi går op og trækker sejlene ind.
Gør det bare.
Jeg ser til Ceedra. Men god snak.
Hvis du skal på toilettet, så hold dig.
Jeg vidste, vi ville ramme revet.
Jeg kunne se krydsstrømmene.
Det kan en god sømand.
- Med al respekt for din mand. - Er du sømand?
Hvor lærte du at sejle?
Betyder det noget?
Jeg tror ikke på dig.
Spørg Penny. Jeg kan hjælpe!
Du kommer ikke ud derfra.
Rolig nu.
Du er vrissen og stresset. Det kender jeg godt.
Derfor må du holde ud lidt længere.
Kom nu, skat, vi må trække vejret. Derfor beder jeg dig om lidt mere.
Debbie, kan du tro, at jeg smigrer en maskine, der fjerner kuldioxid?
Nu taler jeg til en maskine og en kylling. Jeg må ud herfra.
- Hvor længe har vi været her? - Alt for længe.
Sagde robotten ikke, det var farligt her?
Jo.
- Vi skulle være blevet. - Du hjælper ikke.
Nogen måtte sige det.
Venner...
Se lige.
Hvad er det?
Hold da op!
- Sendte du bud efter ham? - Er han her?
Jeg troede også, det var ham.
Jeg har talt med Don.
Vi tror, vi kan samle nok strøm til drift i to sekunder.
Nok til at skubbe os fri.
Selvfølgelig.
Er det svaret?
Nej. Du og Don er svaret.
Er vi?
Fedt at bruge håndsvingene til at løfte os fri af revet.
Det er min egen skyld for at være den stærkeste.
Du er på en tæt andenplads.
Vi er fri!
Så er vi her ikke under stormen.
Nej, vi er derude.
- Kan vi sejle fra den? - Nej. På med dragterne.
Reb sejlene!
Hold fast.
Vi må ride stormen af.
Det er nøjagtigt, hvad jeg ville undgå.
Vi har et problem.
Hvad?
Sammenstødet gav os en revne, og det drypper ind i Ceedra.
En kortslutning vil dræbe os.
Jeg kan også lide at trække vejret.
- Kan du lappe den? - Jeg prøver.
Lov mig, vi ikke rammer andet.
Vi rammer ikke andet.
Hør her, Ceedra.
Hvis du kan forblive hel, indtil stormen er ovre, ville det...
Det er ikke at forblive hel, skat!
Jeg er færdig!
Du gør det godt!
Vi er færdige!
Gå nedenunder.
Åh, gud.
Jude, grib min hånd.
Will! Ned!
Far!
Will!
Far!
Kom så!
Kom nu, Will! Du har ham.
Vi har ham.
Far, hold vejret.
De skal indenfor!
Mor! Ind på sygestuen!
- Far? - Du klarer dig.
Jeg må derop igen!
Niksen! Vi må sejle skibet!
Vi kan ikke sejle i stormen.
- Vi må hjælpe mor! - Hvad gør vi?
Mor?
Hvad gør vi?
Mor!
Kan du virkelig sejle?
Vi spilder tiden.
Hvis det er en løgn, bliver det din sidste.
Det er et tegn på undergang.
Smith, hvad gør vi?
Smith!
Jeg vidste, det var en fejl!
- Sæt sejlene. - Vi har lige taget dem ned!
Farten skal op!
- Vi er for tæt på klipperne. Vi må udenom. - Nej! Vi må igennem!
- Igennem klipper? - Sæt sejl! Kom så!
Judy! Vent lige!
Jeg kan ikke det her uden dig.
Okay, jeg rejser mig.
- Kom så! - Kom så.
Alt okay?
Jeg har dig. Sejlene skal sættes nu!
Sæt sejlene!
Far!
Sejler vi hurtigere?
Hvad sker der? Farten stiger.
Det ved jeg.
Pas nu på.
For sent... men tak for omsorgen.
Er du bange?
Sådan ser jeg bare ud nu.
Will, jeg stoler på din mor.
Men... Mor bestemmer ikke mere.
John. Vægten skal skiftes til læsiden.
Få vægtsiden lavere!
Chariot-vognen.
Chariot-vognen vejer to tons.
Far, er du okay?
- Du må gøre det. - Mig?
Drejningsradien er stram, så speederen i bund.
Jeg kører galt!
Ja.
Tag sikkerhedssele på. Og Will... Overanalysér det ikke.
Løb!
Vi klarer det ikke!
Tænk ikke.
- Træk! - Træk!
Det er styrken ved holdarbejde.
Du kan sejle!
Jeg taler nogle gange sandt.
Er du okay? Hvad skete der?
Jeg gassede op.
Kom.
Godt gået!
- Er du okay? - Lungerne skal nok komme sig.
Mine ben og arme er trætte.
Der er tidligere ukendte dele af min krop, der er trætte.
Du gjorde det godt.
Fordi du var der.
Jeg har repareret Ceedra.
Ja, Judy, jeg er fantastisk.
Og i en tydelig karmisk udveksling
kørte rumspøgelset her galt i Chariot-vognen.
Godt gået.
Tak.
Lad os huske det her øjeblik, hvis hun vil råbe ad mig igen.
Dækket er sikret.
Jeg ved, hvad du tænker:
Hvordan fik jeg de brandsår?
Hvad nu hvis drivhusforureningen ikke var et uheld?
Hvad nu hvis nogen pillede lappen af med vilje?
Hvis det var muligt, ville det betyde,
at jeg de sidste syv måneder ikke har været så indespærret.
Én som mig, der har siddet fængslet et par gange,
ville kunne bryde ud og komme og gå, som jeg ville, og I ville aldrig vide det.
Er det sandt, står du i gæld til mig.
Vi har begge fået, hvad vi ville.
John ville aldrig forlade det usle område.
Fordi jeg var skurken, behøvede du ikke at være det.
I behøver ikke spærre mig inde mere.
Lad mig hjælpe.
Jeg har snyltet i månedsvis. Spist lækkert hjemmedyrket mad.
- Er hun nu en del af familien? - Mindre arbejde til mig.
Du har bare at passe på.
Jeg vil ikke have ballade.
Jeg har lært at køre.
Og i dag kørte jeg for første gang selv.
Jeg kørte galt.
Gid, du havde set det.
Alle tror, jeg kun savner dig,
fordi du hjælper os...
...men vi klarer os selv.
Men vi var venner.
Så jeg forulykkede i Chariot-vognen,
fordi vi sejler over havet...
...i Jupiter...
...med rigtige sejl.
Mig, Judy og Penny var en god besætning...
...indtil det kun var mig og Judy, fordi Penny kastede op.
Vi klarede den.
Vi slipper snart væk fra planeten.
Det måtte ikke ende.
Vi er omringet af udrikkeligt vand og luft, vi ikke kan indånde.
Men vi skabte et hjem her.
Vi var endelig sammen igen.
Vi er stadig sammen.
Vent.
Kan du se det?
Hvad er det?
Er det mere grund?
Åh, nej.
Vi er fanget i strømmen. Vi må sænke farten.
Hvad er det, vi kigger på?
Et vandfald?
- Hurtigt! - Skynd jer!
I sikkerhed!
Skynd jer!
Will, kom nu!
Kan vi ikke nå frem uden ulykker?
Hold fast, vi sejler ud over.
Jeg elsker jer.
Penny, Will, er I okay?
Vi klarer os, ikke?
- Jo. - Mor? Far?
Tja...
...vi er her.
Det ligner metal.
Det kan ikke være naturligt.
Nej.
Nogen har bygget det.
Hvem?
Tekster af: Christian Vinther